Når noget begynder,
har man som regel ingen idé om, hvordan det vil slutte.
Det hus, du ville sælge, bliver dit hjem.
NYGIFTE
De bofæller, du blev tvunget til at tage imod, bliver din familie.
Og det engangsknald du var fast besluttet på at glemme,
bliver starten på dit livs kærlighedseventyr.
- Hej, hvor længe har du været vågen? - Hele natten.
Jeg prøvede at finde en måde at fjerne svulsten i Izzies hjerne på.
- Hvorfor smiler du så? - Jeg har fundet en løsning.
Når Izzie er frisk, tager vi til Bahamas
og holder vores bryllup på stranden. På One and Only Beach Club.
Vi får drinks under ceremonien.
Er du sikker på, du bør gå omkring?
Ja. Jeg har gode dage og dårlige dage.
Og jeg vil ikke tilbringe vores hvedebrødsdage i hospitalssengen.
- Det her er ikke vores hvedebrødsdage. - Jo.
- Du skal møde mine venner. - Jeg kender alle dine venner.
Du kender mine lægevenner.
Jeg er patient nu. Du skal møde mine patientvenner.
Og de vil elske min nye mand.
- Gør ikke for meget ud af det. - Bare rolig.
Jeg er brud!
Lz... Jeg giver hende en rigtig ring.
Jeg elsker den her. Den er rigtig for mig.
Okay, alle sammen. Det her er Alex, min mand.
Det er Austin, Star, Meg, Miguel og Alison.
Bed ham vende sig, så vi kan se numsen.
- Ja. Alex? - Tager du gas på mig?
Se, der er sket noget alvorligt...
- Det er en kvalitetsbagdel. - Ja, ikke?
- Til lykke, Izzie. - Tak.
Jeg havde en god konsultation med min psykolog i morges.
Talte I om din mor?
Har du besøgt din mor?
Hun bor nogle få kilometer herfra og tror, du er i Irak.
- Jeg har planer om at besøge hende. - Hvornår?
- Skal jeg være på skadestuen i dag? - Nej, følg med mig, O'Malley.
Løjtnant Lowell, jeg er dr. Hunt. Vi talte i telefon.
Rart at møde dig, major Hunt. Min overordnede har fortalt om dig.
Tro ikke på, hvad Steve Mason fortæller.
Det er dr. O'Malley. Du har mødt dr. Torres.
Jeg kigger på scanningerne af Charlie, men kan ikke se,
- der skulle være noget galt med benet. - Men jeg kan ikke gå eller løbe,
uden at det gør ondt. Jeg har prøvet alt.
Medicin, fysioterapi - intet virker.
- Det kan tyde på nerveskade. - Eller kronisk smerte.
Vi kan drøfte smertelindring, men kirurgisk set
er der ikke noget, jeg kan gøre.
Jo, det er der faktisk.
Du kan amputere det.
Du kan amputere det
og erstatte det med en protese, så jeg kan vende tilbage til Irak.
GREYS HVIDE VERDEN
- Vidste du, hvorfor han kom? - Nej.
- Er det et urimeligt ønske? - Urimeligt?
- At fjerne et ben er lemlæstelse. - Fyren blev løjtnant som 19-årig,
- militæret er hele hans liv. - Kan han være soldat med kun ét ben?
Der har før været folk, der er vendt tilbage til tjeneste med proteser.
- Frivillige amputationer? - Måske.
Skal jeg afvise ham? Han kom her, fordi hans overordnede stoler på mig.
Vi kan lave flere scanninger og prøve en epiduralblokade mod smerten.
Dr. Torres?
Fint. Lav en MRI og en epidural. Jeg kigger på scanningerne,
men hvis benet er sundt, fjerner jeg det ikke.
- Har du travlt, dr. Bailey? - Jeg ved ikke...
Har du nogen døende børn, jeg skal knytte mig til,
- før de går bort? - Jeg har en 8-årig
neuroblastompatient, som nok skal overleve.
- Så hvad med at assistere mig? - Dr. Bailey, har du tid?
- Hvem er julemanden? - En gammel, hvid mand,
der bor på Nordpolen og trænger ind i folks hjem?
Nej.
Jeg er julemanden.
Alle systemer er klar.
Har du!
Ja. Da Vinci S-I HD-operationssystemet.
Sig, at du ikke ventede på, jeg skulle forlade afdelingen,
- før du købte Da Vinci-systemet. - Vil du prøve det?
Du er julemanden!
Nu, hvor Derek og Meredith skal giftes,
vil de sikkert ikke have, at vi holder til oppe på loftet.
Så jeg tænkte, jeg ville prøve at finde en lejlighed.
Perfekt. Så får du omsider dit eget sted.
Faktisk tænkte jeg på...
...om du ville tage med. - Selvfølgelig. Jeg vil gerne se den.
Jeg er glad på dine vegne.
Hvor meget hørte du?
Da du spurgte, om I skulle flytte sammen, eller da hun afviste.
Jeg hørte begge dele. Og i øvrigt
er det alt for tidligt at flytte sammen.
- Du behøver ikke efterabe mig. - Det her handler ikke om dig.
Jeg skal tænke på min egen fremtid. Livet er kort.
- Bare se på Stevens. - Stevens skal nok klare sig.
Jeg har en plan.
- Vil du fjerne hendes hippocampus? - En af dem. Det gør man ofte.
Det kan give hende hukommelses- og taleproblemer.
Hun ville ikke kunne arbejde som læge.
- Jeg har tit udført den operation. - På kræftpatienter?
- Nej, men... - Kan jeg miste min hukommelse?
Muligvis. Men det er usandsynligt.
- Hvis du ikke bliver opereret... - Vi kan bekæmpe svulsten med IL2.
- Hvis svulsten ikke dræber mig først. - Hvorfor risikere det?
- Har du udført en Wada-test? - At få hendes hjerne til at sove
og bede hende huske ting er ikke en præcis...
Men den kan fortælle os, om hun kan fungere bagefter.
- Som hendes læge... - Jeg gør det. Det er unødvendigt.
- Operationen er unødvendig. - Hun har hallucinationer.
Flot ring.
Alex overgik sig selv.
Vi får smukke børn, tror du ikke?
- Er fire for mange? - Fire er perfekt.
Ideelt set skulle det være to drenge og to piger.
En af pigerne vil helt sikkert blive en drengepige.
Jeg skulle få dem med kort mellemrum, selv om det måske er dumt.
- Hvorfor vente? - Netop.
På den måde vil jeg ikke kunne fortsætte som læge...
- Det vil du helle ikke ønske. - Tror du ikke?
- Gør du? - Jeg spørger dig.
Hvorfor er du enig i alt, hvad jeg siger?
Fordi jeg er dig. Jeg er din svulst.
Du taler med dig selv.
- Ja. - I det mindste indtil operationen.
Hvis du bliver opereret. Vil du gerne opereres?
Hvis Derek fjerner svulsten, kan jeg miste hukommelsen.
Og hvis ikke, kan jeg dø. Jeg ved ikke, hvad jeg skal gøre.
- Sig, hvad jeg skal gøre, Alex. - Det kan jeg ikke.
Selvfølgelig kan du det. Du er min mand. Mænd tramper omkring
og siger, hvad deres koner skal gøre. Det er dit job.
- Mit job er at støtte dig. - Jeg ved ikke, hvad jeg skal gøre.
Det er derfor, jeg spørger dig.
Jeg har en idé. Lad os holde en afstemning.
- Hvem stemmer for operation? - Vi vil ikke stemme.
- Hvem er imod? - Det er jeg.
- Imod at stemme. - Vil I ikke nok afgøre det for mig?
Du behøver ikke afgøre det nu. Tænk over det.
Jeg har ikke tid.
Kaptajn Mason sagde, at du reddede hans liv fire gange i felten.
Ja, og et par gange i kantinen - men sig ikke, at jeg har sagt det.
Tror du, jeg kan vende tilbage?
Er du sikker på, du ønsker det her? Hvorfor vil du have fjernet benet
bare for at kunne komme tilbage til krigen? Har du ikke familie?
Ved du, hvordan det er at have familie, som ikke kender dig, ikke forstår dig,
- og som måske ikke engang kan lide dig? - Ja. Jeg har brødre.
Det har jeg også.
Jeg har familie, de fyre, jeg voksede op sammen med,
og vi har intet tilfælles. Og så er der fyrene i Irak.
Min rigtige familie.
Uanset hvad der skete, holdt vi sammen.
Men her er jeg alene. Jeg er ingenting.
Jeg har prøvet at finde mig til rette. Jeg har prøvet at være almindelig.
Jeg har prøvet at finde et job, men der er ingen.
Der er mange ting, jeg gerne vil gøre i mit liv.
Men ikke her.
Det er Alison Clark. Hun blev henvist til mig for to år siden.
- Metastaser i hjerne, lever og nyre. - Og blev opereret fem gange
og fik omfattende kemoterapi, der virkede.
Men så...
- Metastaserne kom igen. - Så gav jeg hende IL2.
Og nu, efter tre behandlinger på tre måneder...
- Er metastaserne væk? - Ja, de er væk.
Dr. Stevens bør være tålmodig. Hun bør give behandlingen en chance.
Vi kirurger kan godt lide at operere. Men nogle gange er der en bedre udvej.
Jeg trækker tyndtarmen tilbage, så du får bedre visualisering.
Ved du hvad, chef? Takket være Leo behøver du ikke.
- Leo? - Leonardo. Da Vinci.
Se engang.
540 graders drejebevægelse.
- Det kan man ikke med et laparoskop. - Eller men åben kirurgi.
Det er en god følelse, ikke?
Dr. Bailey? Laver du lyssværd-lyde?
Ikke længere.
Dr. Chalikonda på Cleveland-klinikken foretager
galdeblærefjernelse med en enkelt incision gennem navlen.
Det kan vi prøve på den næste.
- Hvis du tør. - Du skal ikke drille mig.
Jeg driller ikke. Men hvorfor skal dr. Chalikonda have al morskaben?
Det er imponerende, men det har taget to år at nå de resultater.
- Der er tre måneder imellem. - Måske har Izzie ikke tre måneder.
Svulsten kan begynde at bløde om tre dage. Eller tre sekunder.
- Hvorfor støtter du ikke operationen? - Måske er det ikke den bedste løsning.
Tror du ikke, Derek ønsker den bedste løsning?
De er klar på Radiologisk Afdeling.
- Okay, lz, jeg vil vise dig... ...en række billeder, som du skal
prøve at huske, mens Derek får min højre hjernehalvdel til at sove.
- Bare vis mig dem. - Okay.
Er det en schnauzer eller en skotsk terrier?
'Hund' er nok.
- Det er en 727 eller 747. - Fly.
- Et toetagers victoriansk palæ. - Vi accepterer ordet 'hus'.
Schnauzer, 747, palæ, schnauzer, 747, palæ.
Eller hund, fly, hus.
Nu får jeg din højre hjernehalvdel til at sove, okay?
Hun, fly, hus, hund, fly, hus...
Hund, fly, hus, hund, fly, hus...
Okay. Nu venter vi på, at hjerneaktiviteten i det område stopper.
Hun, fly, hus, hund, fly...
Okay, lz... Kan du fortælle mig, hvad du så?
Vis hende kortene.
Hvad er det?
Hund. Kan du sige "hund"?
- Hvad hedder jeg? - Hold dig til kortene, Meredith.
Meredith.
Du ved, hvad jeg hedder.
- Det er det her, jeg frygter. - Okay. Hvem er Alex?
Lz, du behøver ikke tale. Bare nik,
hvis du ved, hvem Alex Karev er.
Under testen var din hukommelse så svækket, at jeg stærkt anbefaler,
- at du ikke bliver opereret. - Det sker kun i værste fald.
- Sandsynligvis går det ikke sådan. - Det ved vi ikke.
Det er lige så risikabelt ikke at operere, måske endnu mere risikabelt.
Men det er op til dig.
- Hvad synes du? - Han taler til dig, ikke til mig.
- I to kan drøfte det alene. - Jeg går med.
- Jeg har et par spørgsmål. - Alex.
Tænk over, hvad du selv foretrækker. Jeg er tilbage om et øjeblik.
Du skal ikke lade dig operere.
Lad være at tale lægefagligt - tal til mig som til en ven -
hvad ville du sige, jeg skulle gøre, hvis jeg bare var en gode ven?
- Karev... - Jeg beder dig.
- Jeg kan ikke sige, hvad du skal gøre. - Hvad hvis det var Meredith?
Hvad ville du gøre, hvis du var nødt til at vælge mellem
at tilbringe nogle måneder med Meredith, velvidende at hun ville dø -
se hende have smerter og blive mere og mere syg -
...eller tilbringe resten af livet sammen med en, der lignede Meredith,
men ikke var hende?
Hun er det eneste gode, der er sket for mig.
Så jeg må vide, hvad jeg skal gøre. Hvad ville du gøre,
hvis det var Meredith?
Jeg ville sige, hun skulle lade sig operere.
Du kunne ikke huske noget. Du kendte ikke mit navn.
Du vidste ikke, hvem Derek var, du vidste ikke, hvem Alex var.
- Du kunne ikke tale. - Hvorfor kan jeg ikke huske det?
Fordi svulsten sidder midt i det, der gør dig til den, du er.
Jeg stod og talte til dig, præcis som jeg gør nu,
men du var der ikke. Du var ikke dig.
Du var væk.
- Hvad skal jeg gøre? - Swender har en patient,
en kvinde, 22 år, metastatisk melanom.
- Alison Clark? - Efter tre måneder med IL2
var alle hendes metastaser væk.
Du skal ikke lade dig operere.
IMMUNTERAPI
Jeg synes ikke, du skal lade dig operere.
Sig nej. Det gjorde jeg. Jeg hader operationer.
Jeg hallucinerer, Alison.
Jeg har lange samtaler med døde mennesker,
og jeg ser ting, der ikke...
Jeg er ret sikker på, at der ikke flyver fugle rundt over dit hoved,
for det her er et hospital, og det ville være underligt,
men alligevel er det det, jeg ser. Jeg har en svulst i hjernen.
Skal jeg virkelig sige nej til at blive opereret?
Jeg lod dem ikke fjerne min.
Jeg gik på college,
var konkurrenceroer, og jeg var så dum at lade være at tage solcreme på,
for jeg tænkte, det ikke betød noget for mig -
livet gik ret godt for mig.
Men pludselig var jeg syg, og de skar i min krop hver anden uge.
Jeg var igennem 15 operationer.
Så sagde jeg: Nu er det nok.
Glem det. Jeg kan ro i himlen.
Men IL2 virkede.
Jeg kommer her hver tredje uge og får min medicin, og...
...jeg har ikke længere nogen hjernesvulst.
Charlie, selv hvis vi efterkommer dit ønske og amputerer benet,
er der ingen garanti for, at smerterne vil forsvinde.
- Men måske forsvinder de. - Ja, måske.
- Og når jeg har fået protesen... - Det vil tage måneder,
før jeg kan give dig en protese.
Og den vil ikke føles som et nyt ben.
Den vil føles som 2,5 kg metal, der vil klemme og gøre ondt.
Og hvad hvis hæren sige nej og ikke vil have dig igen?
- Det vil de. Chancerne er... - Vil du virkelig tage chancen?
Du beder mig fjerne et af dine lemmer.
Selvfølge ønsker jeg ikke bare at miste mit ben.
Jeg er ikke sikker på det her. Men lige nu er mit liv et helvede.
Det er det eneste, jeg ved.
Jeg har mistet alt, jeg har arbejdet for, alt det, der betyder noget,
og det eneste, jeg har fået til gengæld, er mine smertestillende piller.
Så spild ikke vores tid på at prøve at skræmme mig, for det kan du ikke.
Efter alt det, jeg har været igennem, er jeg ikke bange for noget.
Vil du gøre det eller ej?
Dr. Robbins, dr. Bailey har lige udført Seattle Graces
første galdeblærefjernelse med kun én incision.
- Wow! Flot! - Gennem patientens navle.
- Det lyder lidt klamt. - Nej, du skulle have set det.
Ingen ar, ingen blødning - og på halvdelen af den tid,
- det ville tage vha. Laparaskopi. - Vi du lave en efter frokost?
- Jeg har en tyktarm mere. - Må jeg virkelig?
Så jeg må vel klare mig selv i eftermiddag...
Min neuroblastom... Nej, bare rolig. Du behøver ikke.
Du kan jo lave en neuroblastom-operation en anden gang.
- Så ses vi efter frokost. - Okay.
- Chef... - Ja, dr. Robbins?
- Chef... - Er der noget, du vil sige?
Jeg kan ikke lade være at græde. Jeg ved, at det vil ske,
og du skal bare ignorere det.
Jeg græder ikke, fordi jeg er ked af det. Det sker bare, når jeg bliver vred
- på folk med magt. - Er du vred på mig?
Ja, jeg er vred på dig. Og jeg græder, fordi du er min chef,
og du minder mig om min far og mine problemer med ham.
Ikke at du er gammel. Folk respekterer dig.
Jeg respekterer dig. Og Bailey. Og det er derfor, jeg er vred.
For det er forkert. Det er forkert og tarveligt
at bruge en robot til at lokke Bailey tilbage til almen kirurgi.
Jeg har kun små børn. De er ikke så sjove som en robot.
Og de er er ikke nye og skinnende,
og der kommer ikke ting ud af deres navler, men...
jeg vil tage kampen op mod dig. Og jeg vil vinde.
- Chef... - Tror du, du kan vinde?
- Ja. - Held og lykke.
Jeg kan tilbyde noget, du ikke har. Glæde... Chef.
Dr. Toretto til Patologisk Afdeling.
- Hvad foregår der? - Vi drøfter Izzies IL2-behandling.
Efter operationen?
Jeg har besluttet ikke at lade mig operere.
- Hvad? - Måske skal vi komme tilbage senere.
Dr. Yang.
- Du skal opereres. - Hvad?
- Shepherd sagde, det er sidste chance. - Men...
Jeg er din mand. Og jeg siger, at du skal lade dig operere!
Før sagde du: "Det er din beslutning..."
Jeg troede, du ville træffe den rigtige beslutning.
Du valgte forkert, så nu vælger jeg for dig. Du har giftet dig med mig!
Det er ikke kun dit liv, der er på spil! Det er også mit!
Mit liv sammen med dig!
Sig, hvad du vil til Swender, men jeg siger til Shepherd,
at du skal opereres!
Selv om hun er din ven, giver det dig ikke ret til at tale hende fra
en operation, du ikke ved noget om. Swender er din overordnede.
Det var upassende og uprofessionelt af dig. Du gik for vidt!
Nej, hun gjorde ikke. Det var mig, der fik Izzie til at fravælge operationen.
Det er mig, du bør skælde ud.
Jeg smutter nu.
Medmindre du vil undskylde... Okay.
Min mor forsvandt for øjnene af mig.
Alt, hvad hun var, hendes værdighed, hendes hukommelse.
- Til sidst var hun slet ikke min mor. - Izzie er ikke din mor.
Hun har ikke en sygdom, der ikke kan behandles. Hun har en svulst.
Den kan behandles. Gør det ikke til noget personligt.
- Det gør jeg heller ikke. - Du gik til Izzie som hendes ven
og fik hendes til at beslutte sig. Få hende til at ombestemme sig.
For svulsten vil dræbe hende.
S YGEPLEJERSKEKONTOR
En hurtig konsultation, dr. Yang?
Hvad laver du?
Jeg har ikke fortalt min mor, at jeg er her, for en del af mig er stadig i Irak.
Jeg gav hæren et løfte, som jeg ikke kunne indfri.
Hvis min enhed ikke var blevet tilintetgjort, havde jeg været der nu.
Derfor kan jeg ikke se min mor i øjnene. Vi kommer ikke videre.
Min job der er ikke afsluttet. Og derfor hører jeg ikke til her.
Så... jeg har besluttet at tage tilbage.
Jeg er nødt til at gå.
- Kom nu, Cristina. - Hvad? Hvad skal jeg sige?
- Jeg kunne godt bruge din støtte. - Den får du ikke.
Dr. Torres... Dr. O'Malley...
Jeg vil gerne undskylde.
- Det er okay. - Det behøver du ikke.
Jo. For I prøvede bare at gøre jeres job,
og det er at helbrede folk, ikke gøre dem invalide.
Jeg ved, det ikke giver mening for jer, at jeg vil tilbage til et sted,
hvor folk kommer til skade og dør,
men vi er der, fordi vi prøver at hjælpe folk.
Redde folk. Ligesom jer. Det er mit job. Sådan er jeg. Det...
Hvis der skete noget, så I ikke kunne være læger mere,
hvis nogen sagde, I ikke kunne praktisere mere,
ville I så ikke gøre alt for at blive læger igen?
Vi har ikke været gift i 24 timer, og vi har allerede haft et skænderi.
Det er et godt tegn. Bagefter har man god sex.
Er der fugle, der flyver rundt over mit hoved?
Ligner jeg Snehvide?
- Jeg vil bare ikke såre ham. - Han skal nok blive god igen.
Det vil måske tage et stykke tid, men når svulsten er væk,
og du er tilbage på jobbet og skærer i andre folk, vil han blive god igen.
Er det i det mindste kolibrier?
Jeg kan godt lide kolibrier.
- Vi må tale med Izzie. - Vi skal ikke overtale Izzie
til at lade sig operere, bare fordi din kommende mand er vred på dig.
Han er i sin gode ret til at være vred. Vi talte hende ikke fra det som læger,
- men som hendes venner. - Som læger er det vores job
at præsentere mulighederne og lade patienten vælge behandlingen.
- Det var det, vi gjorde. - Ja. Bortset fra,
at jeg sagde: "Du må under ingen omstændigheder lade dig operere."
Jeg forstår, han er vred.
- Pokkers. - Hvem er det?
Kom.
- Izzie, hvad? - Hvad sker der?
- Hvor er Swender? - Izzie, lad mig tage over.
Sæt dig ned, Izzie.
- Blodkar og nerver er adskilt. - Hudflappen er trukket tilbage.
Mind mig om, hvorfor jeg gør det her.
Du ved ikke, hvordan det vil gå ham, hvor mange kampe han kan vinde,
hvor mange liv han kan redde.
Hvis du ikke gør det her, får han aldrig chancen.
Vi skader ham ikke. Vi redder ham.
Vi gør, hvad han ønsker.
Det er det her, han ønsker.
- Blodtrykket falder. - Vi behøver mere blod.
- Vi må skynde os. - Okay. Jeg er færdig.
- Jeg så ingen tarmperforering. - Den er der. Se efter igen.
- Dr. Sw... - Se efter igen.
Forstået.
IL2 virkede ikke.
Siger du, at det her er min skyld?
- Siger du, at jeg er skyld i det her? - Nej.
Der er ingen kur mod kræft, dr. Yang. Der er kun os - os to, lige her -
der bekæmper sygdommen så aggressivt, som vi kan.
Og nogle gange må man pumpe gift ind i kroppen for at dræbe kræften.
Og nogle gange - men ikke ofte - dræber giften også patienten.
Men Alison havde kun tre måneder tilbage, da hun kom her,
og jeg har holdt hende i live i to år.
Jeg har ikke tænkt mig at opgive hende eller IL2,
og det skal du heller ikke gøre.
Jeg mente ikke, om du ville se lejligheden, men om du ville flytte ind.
Hvis du har lyst.
- Det vil jeg gerne. - Vil du?
- Ja. Men ikke med det samme... - Nej, selvfølgelig ikke. Men om...
...et år. Hvad? - Ti år.
Der går seks år, inden jeg er færdiguddannet,
og så vil jeg praktisere og...
- Hvad med syv år? - Hvad med fem år?
- Så er jeg ikke færdiguddannet. - Det er Stevens og Karev heller ikke.
Eller Meredith. Eller Bailey. De er gift eller skal snart giftes.
Lykkeligt gift...
Undskyld, men spørger du, om jeg vil gifte mig med dig?
Nej!
Hvorfor? Vil du det?
- Skal vi ikke droppe den her samtale? - Jo.
Okay.
- Imponerende, dr. Bailey. - Tak. Det var sjovt.
Ja, ikke?
- I har vist haft en god dag. - Hvad med neuroblastom-barnet?
Han var fantastisk. Operationen var let. Han kommer sig helt.
Det var derfor, jeg spurgte dig.
For de børn, man kan redde, opvejer næsten de børn, man ikke kan redde.
Jeg vil gå hen og se til ham,
og så skal jeg fortælle familien den gode nyhed. Kom fordi og se glæden...
Okay.
Vi måtte fjerne dele af hendes tarm.
Desværre kunne vi ikke afslutte operationen,
fordi hendes tilstand var for ustabil.
Lige nu ligger hun i respirator, fordi hun ikke kan trække vejret selv.
Men I vil kunne afslutte operationen, ikke?
Jo, hvis hendes tilstand stabiliseres.
Og så vil hun kunne trække vejret igen, ikke?
Jeres datters hjerte stoppede under operationen,
hvilket betød, at hendes hjerne ikke fik ilt.
Så det er usandsynligt, at hun vil kunne forlade respiratoren.
Izzie?
Izzie. Izzie.
- Du tilkaldte mig. Er du okay? - Nej.
Jeg ved ikke, hvad jeg skal gøre.
Jeg ved ikke, om jeg skal lade mig operere. Uanset hvad dør jeg.
Fortæl mig, hvad jeg skal gøre.
- Du ved, hvad du skal gøre. - Nej.
- Jeg ved det ikke. - Jo.
Du er bare bange for det.
Men... du har truffet afgørelsen.
Du traf den, da du besluttede at kæmpe imod sygdommen.
Se, hvor du begyndte.
Og se, hvor du er nu.
Nu er du en fantastisk kirurg...
...og lærer.
Du er den type, der gør ting, ikke?
Du ved, hvad du skal gøre.
Kom ind.
Du må gerne operere mig.
Skære i min hjerne igen...
Okay.
Men jeg vil ikke ende som en grøntsag.
- Izzie, du... - Nej. Hør på mig.
Jeg vil gerne opereres med det samme. Men hvis noget går galt,
vil jeg ikke ende i respirator.
Jeg har skrevet et patienttestamente.
- Kom nu... - Alex...
Du var helt ude af den, da Denny gjorde det. Er det det, du ønsker?
Skal jeg skære ledningen til din LVAD over? Så gør jeg det.
Jeg skærer ledningen over, så du ikke ender som... Vent! Stop!
Du får ikke lov at forlade mig.
Du må ikke skrive under på, at du ikke vil holdes kunstigt i live!
Der, hvor dine øjne burde være,
kan jeg se hvide sandstrande.
Der er er et hav bag dit hoved, og der er spøgelser, der går omkring.
Jeg kan ikke leve sådan.
Og jeg kan ikke leve...
Hvis noget går galt under operationen, vil jeg ikke have
kunstig livsforlængelse. Det er ikke det, jeg ønsker.
Jeg var ude af den, da Denny skrev under, fordi jeg ikke forstod det.
Jeg forstod det ikke, men det gør jeg nu.
Og du må også forstå.
Du skal ikke gøre noget skørt. Du skal have en fantastisk karriere.
Jeg håber, jeg kan være her og opleve det, men hvis ikke,
vil jeg tage til den anden side.
Jeg ved ikke, hvordan der er der, men det må være bedre
end hospitalssenge og slanger ned i halsen. Så jeg beder dig...
Lad være at skære LVAD-ledningen over.
Hvis...
...det kommer så vidt,
så bare giv slip på mig.
Og lige nu skal du bare kysse mig.
Bare kys mig og luk dine øjne,
for stranden distraherer mig.
Jeg har altid tænkt, at jeg vil ende sådan.
At jeg vil få Alzheimers ligesom min mor og glemme alle.
Lad os gå på rådhuset i morgen.
Jeg vil giftes med dig så hurtigt som muligt.
Okay.
Det er lige meget, hvor god man er.
Eller hvor hårdt man arbejder.
Du kan lave en masse forskning,
du kan mestre de nyeste teknikker,
du kan være den bedste... du kan være den bedste kirurg i verden...
...men dine patienter vil stadig dø.
For næste dag eller næste måned eller år
vil de blive ramt af en bil eller få hudkræft.
Og det kan du ikke gøre noget ved.
Jeg vil ikke have, at du dør.
OPHOLDSSTUE FOR LÆGER
Er du okay?
Jeg skar et sundt ben af.
Jeg skar det bare af.
Det var for patientens skyld. Men jeg føler mig som en slagter.
Min mirakelpatient ligger i respirator. Jeg troede, at det her var...
et mirakel.
Nogle gange hader jeg det her job.
Jeg ved ikke, hvorfor vi gør det her.
Kom med.
Okay. Hvor skal vi hen?
Vi skal se det der.
- Hvad? - Glæden.
Vi ser den så sjældent. Vi glemmer, at den er der.
Men... det er derfor, vi gør det her.
Pga. Glæden.
Vi bruger hele vores liv på at bekymre os om fremtiden,
planlægge fremtiden,
prøve at forudsige den.
Kommer du med mig?
Som om det vil afbøde det slag, der venter os.
HÆRENS REKRUTTERINGSKONTOR
Men fremtiden ændrer sig hele tiden.
Der er en mere. Han er læge. Han vil gerne have det klaret i dag.
Kom ind.
Fremtiden er genstand for vores stærkeste frygt...
Owen?
Hej, mor.
Jeg er tilbage.
... og vores største forhåbninger.
Men én ting er sikker:
Når fremtiden omsider afslører sig...
Til lykke. Velkommen i hæren.
- ... er den aldrig... - Tak.
... som vi havde forestillet os.
GREYS HVIDE VERDEN